Resync: Xenzai[NEF]
Hei, guvernør.
Jaså? Er han på TV nå?
En del er forbløffet over din plutselige oppgang.
Du jobber tett med presidenten,-
-og har nesten ubegrenset tilgang til amerikanernes mest private detaljer.
Jeg er bare en senator fra New York,-
-men det er min plikt å beskytte og tjene USAs befolkning.
Jeg vet ingenting om dette.
Det var da, det. Jeg har ikke snakket med ham på nesten to måneder.
Du får unnskylde, men jeg må få meg litt søvn.
Det ryktes om jevnlige, private møter i Det Hvite hus.
Alle lurer på hva dere diskuterer.
Det gjelder rikets sikkerhet. Folket må beskyttes fra en alvorlig trussel.
-Terrorisme? -Trusselen er ekte.
Vi vil ikke skremme, men må ta forhåndsregler.
Ikke for å belemre deg, men hvorfor du? Og hvorfor nå?
Jeg skulle gjerne delt alle detaljer, men dette er hemmelige diskusjoner.
Enkelte frykter at du vil innskrenke borgernes frihet,-
-og utvide terrorist-loven.
Ser man på min karriere, vet man at jeg beskytter folk.
Som statsadvokat slo jeg hardt ned på kriminalitet.
Vil du høre meg trygle?
Til helvete med dere.
Ingen skal få meg til å be.
Etter mordforsøket sa du at Gud ga deg et oppdrag.
Hva vil du?
Det står jeg fast ved, mer enn noensinne.
-Tildekk hendene hennes. -Har du henne?
OK, det er i boks.
Jeg er en gudfryktig mann. Jeg vil vårt lands beste.
Informer Petrelli om at vi har den første.
Åpne øynene. Dette har vært en brannstasjon.
Jeg kjøpte den fra byen via kontaktene mine. Nå er den basen vår.
Basen? Dette har vi jo pratet om.
Du kommer til å se tøff ut i resten av kostymet ditt.
Ser du? Perfekt!
Er det spandex? Jeg nekter å vise meg i den.
En superhelt må skjule sin identitet.
-Jeg vet hva dette handler om. -Gjør du?
Du har ingen krefter lenger, så du vil leve gjennom meg.
-Nei. -Men kraften min er verdiløs.
-Du er en superlader! -For andres krefter!
Barn vil snakke om ferdighetene dine i generasjoner.
-Etter at de slutter å le av drakten. -Ando...
Det er din skjebne å bli en superhelt.
Glem det. Jeg er ikke interessert.
Vi får se om du føler det slik når du har sett Ando-sykkelen.
-Det er en motorsykkel. -Ikke en hvilken som helst.
Sett i gang. Jeg installerte moderne kommunikasjonssystem her i basen.
Bare skriv inn passordet.
-Og jeg får ikke vite passordet? -Nei.
Ikke engang et hint?
Det er navnet på en som betyr mye for meg.
Når jeg har logget inn, kan jeg spore deg hvor som helst-
- via GPS-implantatet ditt. -Hva for noe?
Dette.
-Hvordan kunne du? -Jeg har også et. Smerten går over.
Du er gal! Jeg har fått nok av deg! Finn en annen superhelt!
Ando!
Pust.
Dra pusten.
Dra pusten. Pust.
-Pust. -Peter, det er over.
-Nei, jeg kan redde ham. -Det er nytteløst. Han er død.
Hallo...
Pokker også.
-Jeg kunne reddet ham. -Nei. Han forblødde i bilen.
-Jeg burde kommet raskere. -Han var fastklemt.
-Jeg burde vært sterkere. -Du kan ikke redde alle.
Jeg burde vært sterkere.
Noen favoritter så langt?
Ja. Hamilton, Smith, Georgetown...
De er landets beste skoler.
Å ta skoleprøvene var smart. De fleste drømmer om en eliteutdannelse.
Du er en enestående kvinne som fortjener en enestående utdannelse.
Hvis du sier det, så.
Har du det bra?
Jeg setter pris på å få bo her, og på all hjelp med skolen,-
-men jeg tror ikke jeg klarer det.
Din far og jeg har diskutert det utførlig.
Hvem av dem?
Begge.
Vi følte at college er din beste sjanse til et normalt liv.
Alle sier det, men ingen kan få et normalt liv når han er der ute.
Når hvem er der ute?
-Sylar. -Sylar er død, Claire.
Vi så Primatech brenne til grunnen. De fant tannrester.
Jeg vet at han er der ute. OK? Jeg kjenner det på meg.
Han dreper igjen. Faren min prøver å skjule det for meg.
Jeg fant en artikkel på skrivebordet hans om en savnet mann.
Huset ble gjennomsøkt. Overetasjen av full av såpevann.
Det fins nok en forklaring.
Faren min reiser stadig vekk på "forretningsreiser".
Det skjer igjen. Jeg burde hjelpe til å stanse det.
Du må tro meg. Det er over. Alt sammen.
Primatech, Selskapet, Pinehearst. Alt sammen.
Det må vi alle akseptere.
Nei. Du prøver bare å holde meg utenfor.
Han er der ute. Og er jeg den eneste som ser det,-
-må jeg finne ham selv.
Rør deg, og jeg skyter.
Forbannede tyv. Tror du ikke jeg hører deg?
Martin?
-Martin Gray? -Kjenner jeg deg?
Bodde du på 423 Canmore Street i Queens for 27 år siden?
Det snødde.
l midten av februar gikk du ut og kom aldri tilbake.
Sånn går historien, iallfall.
Litt klisjé-preget, ikke sant?
-Hvem er du? -Jeg er sønnen din.
Og jeg har noen spørsmål til deg.
-Hei. Jeg... -Jobbet?
Jeg ble ferdig, så jeg dro like godt hjemover.
-10:30? -Spionerer du på meg?
Kanskje.
Jeg skulle ikke bruke superfarten, men det tar så lang tid med sykkel.
-Det er meningen. -Men jeg er klar for dagen.
-Vi kan dra til dyrehagen eller noe. -Jeg er ikke ferdig for dagen.
Jeg kunne brukt evnen min til å stige i gradene, men gjør det ikke.
-Du er heller livvakt. -Det er i det minste hederlig arbeid.
Du burde åpne eget detektivbyrå. Jeg kan skaffe pengene.
Jeg bruker ikke stjålne penger.
-Hva er galt med et normalt liv? -Det er trist.
Heller trist en alt det bisarre jeg har opplevd siden dette begynte.
Kom igjen.
Vi pratet om å legge det bak oss, og få et normalt liv igjen.
Bare...
...normalt.
OK. Greit, du vinner.
Normalt skal bli.
Ja, men hun har sine egne ideer. Hun graver i virksomheten din.
Hun fant artikkelen om han i Memphis som teamet hentet,-
-og hun tror det er Sylar.
Har du ikke?
Da er det sikkert bare innbilning.
-Hva antyder du? -At hun er mistenksom.
-Jeg kan ikke kontrollere henne. -Så synd. Jeg regnet med deg.
Hun kan oppdage ting. Dette er en viktig dag.
Hold henne vekk fra Peter og Parkman når vi tar dem.
Claire skal være så langt vekk fra dette som mulig.
Mamma?
Jeg tror vi har et større problem nå.
Jeg er et annet menneske nå.
-Det var lenge siden. -Kanskje for deg.
Du sa du hadde spørsmål. Still dem, da.
Hvordan vokser en gutt seg til mann uten en far?
Hvordan skal han takle beslutningene bare en mann kan lære ham å fatte?
Du vil ha en unnskyldning? Jeg er lei for at jeg overgav deg og din mor.
-Jeg vil høre sannheten. -At moren din var syk og barnslig?
At jeg aldri burde fått barn med henne?
Vi begynner der. Jeg er ikke sønn av en urmaker-
-og en kvinne som samlet på snøkuler.
Så hvem er jeg?
Fortell.
Du ble gitt til meg.
-Av hvem? -En mann som trengte penger.
Moren din kunne ikke få barn. Jeg ville ut av ekteskapet.
-Det virket som løsningen der og da. -Hvem var han?
-Broren min. -Lever han fortsatt?
Du snakker sant.
Vær så snill og gå.
-Skal du treffe ham? -Hvem?
Broren din. Han er i byen. Jeg så ham på TV i morges.
Det fikk jeg ikke med meg. Vi har ingen kontakt om dagen.
Da skal jeg være ærlig. Han skremmer vettet av meg.
-Hvorfor? -Vi er iranere.
Han snakker om å beskytte landet fra farlige folk.
Det er ganske gjennomsiktig: De som er annerledes, er skumle.
Men sånt vet vel ikke du noe om?
Tro meg, jeg vet mer enn du tror.
-Hallo? Claire? -Peter, gudskjelov.
-Hvor er du? -l New York. Vi må stanse dem.
-Hvem? -Moren din og Nathan legger planer.
-Det er dem, ikke Sylar. -Hva mener du?
De vil samle inn alle med evner. De har alt begynt.
-En fyr i Memphis forsvant... -Vent litt.
Moren og broren din pratet i telefonen.
De ville skjule for meg at de pågriper Matt Parkman i dag.
-Pust dypt inn. -Jeg må advare Matt.
Jeg skal snakke med mamma. Jeg ringer når jeg vet noe.
Jeg skal bare noen kvartaler. Til 87th og Madison.
Hei, Peter.
Mohinder. For et sammentreff.
-Sist jeg så deg... -Jeg vet det. Det var lenge siden.
-Holder du deg i skinnet? -Jeg prøver.
Men får du iblant følelsen av at du var skapt for enestående dåder?
Ja, tidligere. Det viste seg at jeg tok feil.
-Treffer du noen? -Jeg unngår det. Alle ligger lavt.
-Utenom broren din. -Du kjenner Nathan.
Hver eneste gang jeg åpner avisen eller ser på TV så er han der.
Han tar ikke feil.
Om disse kreftene ikke kontrolleres, vil ikke dette ende godt.
-Tror du det? -Jeg var beviset.
-Og når regjeringen blander seg inn? -Det er verd risken.
Segregering, interneringsleire, folk som lever i skjul?
Vi har ulike syn på det.
-Hvor mye skylder jeg deg? -Glem det. Det byr jeg på.
Takk.
-Pass på deg selv, Mohinder. -Du også, Peter.
-Hvor skal du, min venn? -Bare kjør.
Det er dine penger.
-Hvem er du, og hva vil du? -Jeg vil ha deg over i vanen.
Du er omringet.
Klyv inn.
Vil du leve? Kom deg inn!
De prøvde å kidnappe meg!
-Vet du hvem de er? -Nei.
Har du hørt at folk med evner blir overfalt eller bortført?
-Har du hatt kontakt med Claire? -Nei.
-Eller Parkman? -Nei!
-Hva sa Peter Petrelli til deg? -Hvordan visste du..?
Hvor kom du fra?
Hva gjør du?
Jeg er lei for det, Mohinder.
Mamma?
Er du hjemme, mamma?
Hun er ikke her.
Det var lenge siden, Pete.
-Jeg har vært ganske opptatt. -Du har vært godt synlig i pressen.
Media liker alt nytt og spennende.
Alle tror du snakker om terrorister, men vi vet begge hvem du snakker om.
Sist jeg prøvde å avsløre oss ble jeg skutt. Jeg lærer fort.
Skal du fange oss alle, og bli kvitt oss? Er mor også innblandet?
Nei, det er hun ikke. Det er mine planer, ikke pappas.
Du vet hva jeg mener. Det må til.
Det du gjør er å vende dine egne ryggen.
En ting er å forkaste meg, men dette... Du er en hykler.
Og så lurer du på hvorfor jeg ikke hører av meg. Jeg sa mye krast.
Jeg ble revet med. Nå har jeg omsider roet meg ned.
Jeg vil prate med deg om noen ideer. Jeg vil høre hva du mener.
Råd? Mitt eneste råd til deg er "Kyss meg i ræva".
Jeg prøver bare å slutte fred.
Hva med middag, i kveld?
Bare middag.
Jeg melder fra om tid og sted.
OK.
Av ren nysgjerrighet, hva kan du gjøre nå for tiden?
-Gjøre? -Evnene dine.
Er du purk, eller?
-Hva var det siste du så meg gjøre? -Du fløy.
Hvordan i alle dager kom du deg ut av terrariet?
-Snakker du med skilpadder igjen? -Du igjen.
Hvordan slapp du inn? Hva gjør du her?
-Jeg har en beskjed til deg. -Reiste du helt hit for det?
Jeg er ikke her, Parkman. Det er en illusjon, slik som livet.
Gjør det ikke vanskeligere enn nødvendig.
Du vil lære ting underveis i reisen.
Nei, nei. Ingen fler reiser.
Det er vanskelig å forstå, men det samme skjedde med meg.
-Hva skjedde deg? -Kallet...å bli profet.
-Du har blitt utvalgt. -Jeg vil bare leve et normalt liv.
Men du er ikke normal, og det har du visst en stund.
Du skal fortelle verden om fremtiden.
-Hvordan skal jeg gjøre det? -Du skal male den.
-Jeg kan ikke tegne engang! -Du vil lære deg det.
OK, så hva skal jeg..?
Der er du, Ando.
Ando, dette er Hiro. Kom inn! Jeg vet du er der. Prat med meg.
Beklager skuddet i armen, men du kommer til å takke meg.
-Nei. -Jeg visste det ville funke!
-Hvor er du? -Jeg bekjemper kriminalitet.
Du rørte deg!
Jeg ser deg og Ando-sykkelen. Du bekjemper ikke kriminalitet.
Du er på...
...en strippeklubb. Bruk ikke kreftene dine til å sjekke damer.
Ando-sykkelen er en damemagnet.
Du har en skjebne, slik jeg hadde. Plikt til å bruke kreftene til godt,-
-å bekjempe urettferdighet, hvor du enn...
Hei, hva..?
Nei, la være!
Hiro?
Hiro, går det bra? Hiro, hva foregår? Hiro!
-Gudskjelov at du er uskadd. -Hva gjør du her?
Har de kommet? Du er i fare.
Angela og Nathan skulle sende noen for å ta deg.
Jeg kom for å advare deg. Det hender igjen. Selskapet planlegger noe.
Det vet jeg ingenting om, men noe rart skjer med meg.
Jeg laget disse, men har aldri kunnet tegne før.
-Hva har det med saken å gjøre? -Disse skal visst bli virkelighet.
Skal det der forestille oss?
Du har rett. Det er oss, akkurat nå.
Hva er det du har på halsen?
Jeg vet at vi har middagsplaner, men det er noe jeg må ta opp nå.
OK.
Jeg kan bare forestille meg hva du synes om meg etter det jeg gjorde.
Det var egoistisk, arrogant... og overdrevent.
Det er dine beste sider.
Det var nok tøft for deg å miste meg.
Du må være klar over at det jeg gjør er ekstremt viktig for dette landet.
For verden.
Du må forstå det før du beslutter deg for noe som vil forandre ditt liv.
Jeg fatter ingen beslutninger. Jeg vil leve livet så normalt som mulig.
Det er det som er saken. Du er ikke normal.
Pete, vær så snill...
Si du forstår det, så jeg kan ordne beskyttelse for deg.
-Si du forstår. -Hva er det?
Hvorfor spør du om dette? Hva vil du jeg skal si?
Jeg vil du skal si du er med meg. Så går jeg.
Det kan jeg ikke gjøre. Jeg vil ikke gjøre det.
Jeg vet ikke hva du planlegger, men er det det jeg tror,-
-skal jeg vie livet til å bekjempe deg.
OK.
Du, gi storebroren din en klem.
Selvsagt.
Jeg er lei for det, Pete.
Ikke skad ham.
SAMSON GRAY DYREKONSERVATOR
Hallo?
Er det noen hjemme?
Mr Gray?
Hold ham fast!
Ta ham!
Hvem er du?
Jeg sa "Hvem er du?".
Simmons. Agent Daniel Simmons.
-Hvor er mannen som bor her, mr Gray?
Da stiller jeg et annet spørsmål: Jeg gikk i en felle. Hvem sendte deg?
En utfordring? OK. Jeg liker utfordringer.
Passord...
"Noen som betyr mye for meg."
Kaito...
Kensei.
Ando.
Hiro...
-Vi har noen problemer. -La meg gjette... Sylar.
-Vi har mistet kontakten med teamet. -Jeg sa "Skyt ham i Hodet".
Jeg vil ikke forklare meg om masse lik.
Vi sender et opprensknings-team, men det er en ting til.
Åpne håndjernene.
Gi oss et minutt.
-Jeg hater deg. -Jeg vet det.
Du slipper aldri unna med dette.
En dag tilgir du meg kanskje. Eller kanskje ikke.
Det viktige er du kommer rett hjem, og glemmer det du har sett.
Hva får deg til å tro at jeg skal gjøre det?
Skal du true familien min?
Jeg har gitt deg et frikort. Ikke få meg til å ombestemme meg.
Hvor føres de?
Følg meg, pent og rolig.
Flight 195 har tillatelse til take-off.
Hiro...
Peter, det er meg. Våkn opp. Vi må få alle ut herfra.
Jeg er ikke sterk nok.
Suresh...
Ta av disse greiene.
OK, Suresh. Våkn opp.
OK. Kom igjen. Våkn opp.
Vekk alle.
Gå til cockpiten!
Vi skal foreta en uventet landing.
Claire?
Mayday! Mayday! Dead Mother 31 styrter!
Posisjon 2-4-5 ved 9-8-
-nær Walnut Bridge støttetårn.
Vi mister trykk! Mayday!
Fortsettelse følger...
Resync: Xenzai[NEF]
Tekst: Nicolai Herzog www.broadcasttext.com